Hur känns det att vara tillbaka på Enterprise?
Får jag ställa några frågor?
Hur känns det...
Ursäkta?
Det blir tid för frågor senare.
Jag är kommendör John Harriman. Välkomna!
Ett rent nöje!
Vi är glada över att ha levande legender med oss på vår jungfruresa.
Jag minns när jag läste om era uppdrag i skolan.
- Får vi se oss omkring? - Ja, varsågoda.
- Demora! - Ursäkta mig.
Hur känns det att se ett Enterprise där ni inte har befälet?
- Det känns bara fint. - Vad har ni gjort sen pensionen?
Hållit igång...
Ge honom en stund att se sig omkring.
Kommendör.
Ursäkta mig.
Detta är Enterprise Bzs rorsman: Demora.
Fänrik Demora Sulu.
Det är en ära att träffa er. Min far har berättat om er.
- Är din far Hikaru Sulu? - Ja, sir.
Ni har träffats förut, men det var... 12 år sen.
- 12 år? - Absolut.
Otroligt.
Grattis. Det vore inte Enterprise utan en Sulu vid rodret.
Tack, sir.
- Hikaru måste vara stolt. - Jag hoppas det.
Jag var aldrig så ung.
Nej, du var yngre...
- Vilket fantastiskt skepp. - Det är otroligt, Scotty.
- Vad menar ni, sir? - Hur hann Sulu skaffa familj?
Som ni brukar säga: Man tar sig tid. Är det därför ni är rastlös?
- Är det ensamt som pensionär? - Tur att du är tekniker.
Du är värdelös som psykolog.
- Kan ni inta era platser? - Javisst.
Förbered att lämna dockan. Bakre raketer en kvart framåt.
Kommendör Kirk, det vore en ära om ni gav order om avfärd.
- Tack så mycket, men... - Jag insisterar, sir.
Ta oss härifrån.
- Bra, sir. - Tårdrypande...
Tyst med dig.
Hur känns det att vara tillbaka, nu när ni har sett skeppet?
Bara bra.
Vi har gått igenom asteroidbältet. Kursen är runt Pluto och tillbaka.
- En liten provtur. - Ska ni testa warpdriften?
Vi får in en nödsignal, kommendör.
Högtalare på.
Detta är transportskeppet Lakul. Vi sitter fast i en energistörning.
Två skepp... fast i en gravimetrisk störning.
Vi sitter fast. Vi behöver hjälp. Det sliter oss i stycken.
Lakulkör El-Aurianska flyktingar till jorden.
- Kan ni lokalisera dem? - De befinner sig på 310.215.
Avstånd: Tre ljusår.
Meddela närmaste skepp. Vi kan inte hjälpa dem.
- Vi har inte ens full besättning. - Vi är de enda i närheten.
Ja, då så... Då får vi väl ordna det då.
Lägg om kursen, och gå med full hastighet.
Ja, sir.
Är det nåt fel på er stol, kommendör?
Vi kan se energistörningen, kommendör.
Skärm på.
Vad är det där?
Jag ser transportskeppen.
Deras skrov kommer inte att klara trycket.
Vi får svåra gravimetriska störningar från energibandet.
Vi måste hålla oss på avstånd.
- Dragstrålen. - Vi har ingen ännu.
- Gav ni er av utan dragstråle? - Den installeras först på tisdag.
Fänrik Sulu...
Skapa ett subrymdsfält runt dem. Det kanske kan få loss dem.
Vi har för stora störningar.
Plasma från motorgondolerna kanske kan rubba energibandet.
Jag släpper ut plasman.
- Det hjälper inte. - Den ena farkosten kollapsar!
- Hur många personer fanns ombord? - 265.
Lakuls skrov har 12 procents styrka.
Kommendör Kirk, jag skulle uppskatta eventuella förslag.
- Kör in och stråla över dem. - Vi kommer att slitas sönder.
Risktagande är en del av spelet.
- Ta oss inom transportavstånd. - Stäng av den där!
- Vi är i position. - Stråla dem till sjukstugan.
- Hur många sjukvårdare har ni? - Sjukvårdarna... kommer på tisdag.
- Ni två är sköterskor. Kom med! - Plasmareläerna är instabila.
Jag kan inte låsa fast dem. De verkar vara i ett tidsflöde.
Deras livstecken fasar in och ut ur vår tid.
Vart?
- Deras skrov kollapsar. - Stråla ut dem!
Transport avslutad.
Jag fick ut 47...
av 150.
- Rapportera! - Vi sitter fast i kraftfältet.
Full kraft bakåt!
Det ordnar sig. Vi ska hjälpa er.
- Det ordnar sig. - Varför? Varför?
Ni är trygg nu.
- Nej, jag måste tillbaka. - Ni ska stanna här.
Ni förstår inte. Jag måste tillbaka!
Jag måste tillbaka!
- Vad menade han? - Jag har ingen aning.
Ursäkta.
Kan jag hjälpa er?
Allting ordnar sig. Ni behöver bara vila lite.
Det går inte att störa ett så pass stort kraftfält.
- Skrovets styrka är på 82 procent. - Jag har en idé.
En antimaterieladdning kan hjälpa oss att komma loss.
Fotontorped. Bered avfyrning på min order.
- Vi har inga torpeder. - Låt mig gissa... tisdag?
Skrovets styrka: 40 procent.
Vi kan simulera en torpedavfyrning med deflektorskölden.
- Var finns deflektorreläerna? - Jag går. Ta befälet.
Vänta.
Er plats är på bryggan. Jag tar hand om det.
- Håll ställningarna, Scotty. - Som alltid.
- 45 sekunder till kollaps. - Bryggan till Kirk.
- Kirk. - Hon håller inte länge till.
Det är fixat!
Aktivera huvuddeflektorn.
Vi kommer loss.
Jag ökar farten för att kompensera.
- Vi är ute. - Bra gjort, Kirk. Skador?
Styrbord gondol, och skrovskador i maskinrummet.
- Reservkraftfält är aktiverade. - Var?
Sektion 20 till och med 28 på däck13, 14...
och 15.
Bryggan till kommendör Kirk. Svara.
Be Chekov möta mig på däck 15.
Herregud! Var det nån härinne?
Ja.
78 ÅR SENARE
För ut fången!
Dagen är kommen, mr Worf. Är ni redo att höra anklagelserna?
Svara honom.
Jag är redo.
"Vi officerare och besättning på U.S.S. Enterprise" -
- "framställer härmed dessa anklagelser mot kapten Worf."
"Han har fullt medvetet" -
- "offrat sig vid flertalet tillfällen."
"Framför allt har han åtnjutit besättningens uppskattning."
Härmed befordras ni till örlogskapten -
- med allt vad det innebär.
Må Gud vara med er.
- Hipp hipp. - Hurra! Hurra! Hurra!
- Gratulerar. - Lägg ut plankan!
Sänk ämbetsemblemet.
Han klarar det aldrig.
Ja! Heja, Worf!
Underskatta aldrig en klingon.
Dator! Ta bort plankan!
Det ska vara "dra in plankan". Inte "ta bort".
Förlåt!
Jag måste erkänna att jag inte förstår -
- varför det är roligt att han ramlar i vattnet.
- Det är bara på skoj, Data. - Skoj? Jag förstår inte.
Du måste lära dig att släppa loss. Vara lite spontan.
- Göra nåt oväntat. Förstår du? - Jag förstår.
- Data. - Det var...
Inte roligt.
Hissa seglen!
Var redo med brassarna.
Tänk dig hur det var. Inga motorer eller datorer.
Bara vinden och havet, och stjärnorna som ledsagare.
Dålig mat, hård disciplin, inga kvinnor...
Bryggan till Kommendör Picard.
- Personligt meddelande från jorden. - Jag tar det här.
Det bästa var att ingen kunde nå dig. Åkta frihet, Will.
Dator, valv.
Ta i lite!
Ta över rodret.
Är allt som det ska, kommendör?
Ja, det är bra. Ursäkta mig.
Dator, utgång.
- Sätt röjlar och Iäsegel. - Vad är ett Iäsegel?
- Ovanför den rånocken... - Bryggan till holodäck 3.
Vi får en nödsignal från Amargosaobservatoriet.
Full beredskap. Kommendör Picard till bryggan.
- Vi kom för sent. - Det finns inga andra skepp här.
Vi närmar oss Amargosa.
- De gick hårt åt observatoriet. - Överlevande?
- Jag ser fem livstecken. - Besättningen var på 19.
Avbryt full beredskap.
Kommendörkapten.
Påbörja en utredning. Jag finns på mitt rum. Gör det!
- Mr Worf! - Ja, sir.
Worf går med mig.
Det ser ut som en sprängkanon.
Då är det romulaner, breener eller klingoner.
Härbona!
Ta det lugnt. Kämpa inte emot.
Vi är här.
Jag är William Riker från Enterprise.
Soran... Doktor Tolian Soran.
- Vilka anföll er, doktorn? - Jag vet inte. Det gick så fort.
Kom och titta på det här.
Romulaner.
Varför knuffade du henne i vattnet?
Jag skulle vara lite spontan.
Jag trodde att det skulle vara roligt.
- Är hon arg? - Du borde undvika henne ett tag.
Tänker du verkligen använda det, Data?
Jag har tänkt på det ett tag nu.
Med tanke på vad som hänt, så vore det kanske lämpligt.
- Det kan överbelasta ditt nervnät. - Det är sant.
Men min utveckling som artificiell livsform är i ett dödläge.
I 34 år har jag försökt att bli mer mänsklig -
- och bli mer än ett program.
Ändå förstår jag inte nåt så enkelt som humor.
Det här känslochipet kan vara den enda lösningen.
Geordi.
Okej.
Men blir det problem, så tar jag bort det. Okej?
Ja.
Vi hittade två romulaner. Vi försöker ta reda på varifrån de kom.
- Men varför anföll de stationen? - De vände uppochner på stället.
De gick in i datorn. Tydligen letade de efter nånting.
Det kan innebära att romulanerna är ett hot igen.
- Informera Stjärnflottan. - Ska jag kontakta dem?
- Är det ett problem? - Nej, sir.
En av forskarna, dr Soran, insisterade på att få träffa er.
Jag sa att ni var upptagen, men han envisas.
Uppfattat. Det var allt.
- Sir, är det nåt jag kan... - Nej, tack.
Mina herrar. Nåt nytt från Forcas 3.
Vad är det?
Drycken framkallar en känsla.
- Vad känner du? - Jag vet inte riktigt.
Jag saknar erfarenhet av känslor, så jag vet inte.
- Känslor? - Jag kan förklara senare.
- Det ser ut som att han avskyr det. - Ja, just det.
- Jag avskyr det. - Chipet verkar fungera.
Jag avskyr det. Det är avskyvärt.
- Mer? - Ja, tack.
Jag söker dr Soran från observatoriet.
- Dr Soran. - Tack för att ni kom.
Ni hade nåt brådskande att diskutera.
Jag måste avsluta ett experiment med Amargosastjärnan.
Så fort vår utredning är klar får ni återvända.
- Till dess kan jag inte hjälpa er. - Tid betyder allt för experimentet.
Avslutas det inte inom 12 timmar, går åratals forskning förlorad.
Vi gör vad vi kan. Ursäkta mig.
Tiden är elden i vilken vi alla brinner.
Och just nu rinner tiden ifrån mig.
Vi lämnar så många saker oavslutade i livet.
Jag vet att ni förstår.
Jag ska göra mitt bästa.
Vi kollade romulanernas tricorder.
De letade efter ett ämne som heter trilitium.
Det är ett romulanskt experiment, som de har jobbat med.
Teoretiskt sett ska det kunna stoppa fusionen i en stjärna.
Varför leta på ett av Federationens observatorier?
- Jag vet inte. - Skicka dit Geordi och Data.
De ska leta efter trilitium.
Det finns inga spår av trilitium här borta i alla fall.
- Nu förstår jag! - Vad är det du förstår?
När du sa till Riker att "Clownen kan stanna".
- "Men inte ferengen i gorilladräkt." - Vad pratar du om?
Det var på Farpoint.
Vi var på bryggan och du skämtade. Det var poängen.
- Men det var för sju år sen. - Jag vet, men jag fattade det nu.
Väldigt roligt.
Vänta. Det finns en dold dörr. Jag ser den med mitt visir.
Det verkar finnas en störning. Jag kan inte söka av.
- Det finns ingen kontrollpanel. - Den verkar magnetiskt tillsluten.
Jag kan vända polariteten om jag dämpar mitt servo.
Sesam, öppna dig!
Man kan säga att jag har en magnetisk personlighet.
Humor! Jag älskar det.
Data. Kom och titta på det här.
Har du sett en sån solarsond förut?
Nej, det har jag inte. Har du?
Nej, den är högst ovanlig.
Mr Tricorder.
- Hjälp mig att öppna den bara. - Ska ske.
Mitt visir ser nåt på tetabandet. Det kan vara trilitium.
- Vi har inte tid med det där. - Jag kan inte låta bli. Nåt är fel.
Data?
Data, hur är det?
Känslochipet har överbelastat mitt positroniska relä.
Vi måste ta dig tillbaka.
- La Forge till Enterprise. - Är det nåt fel?
Dr Soran.
Nånting stör vår signal. Kan ni stänga av det?
Självklart kan jag det.
Snälla...
Gör mig inte illa. Snälla ni.
Kom in.
Vad kan jag stå till tjänst med?
- Jag undrar om jag kan hjälpa er. - Det rör bara familjen.
Ni har väl aldrig träffat min bror och hans fru?
- Nej. - Robert.
Så envis och arrogant. Han skulle alltid ha sista ordet.
Men han mjuknade lite under de sista åren.
Jag skulle träffa dem nästa månad och åka till San Francisco.
- René ville se stjärnflotteakademien. - René? Din brorson.
Han är så olik sin far.
En drömmare. Fantasifull.
Han är så väldigt snäll...
Vad har hänt?
Robert och René...
De dog i en brand.
- Jag är ledsen. - Det gör inget. Sånt händer.
Kommendör... Det gör visst nåt.
Jag tänker på...
allt som René aldrig kommer att få uppleva.
Han får aldrig gå i akademien, lyssna på musik... bli kär.
Skapa sitt eget liv.
Det kommer aldrig att bli av nu.
Jag visste inte att han betydde så mycket.
René var det närmaste ett eget barn som jag har kommit.
Er familjehistoria är viktig för er, eller hur?
Ända sen jag var liten minns jag hur jag fått höra om familjen.
Picard som slogs vid Trafalgar. Picard som vann Nobelpriset.
Picard som startade kolonierna på Mars.
När Robert gifte sig och fick en son, så...
Ni behövde inte föra namnet vidare.
Ja, precis så var det.
Vet ni...
Jag har färre dagar kvar än vad jag har upplevt.
Jag fann viss tröst i att familjen skulle leva vidare.
Nu är det slut på Picard.
- Rapportera. - Amargosastjärnan har imploderat.
- All fusion upphör. - Hur är det möjligt?
Observatoriet skickade in en sond i stjärnan.
- Stjärnan kollapsar snart. - Den har skapat en tryckvåg.
- Hela systemet kommer att förstöras. - Jag hittar inte La Forge och Data.
- Har de återvänt? - Nej, de är inte ombord.
- När träffar tryckvågen? - Om 4 minuter och 40 sekunder.
Mr Worf!
Ja, sir.
Soran, sänd koordinaterna.
Vad gör han?
- Ni har två minuter på er. - Hör du det, Soran?
Det kommer en tryckvåg. Vi måste härifrån!
Ett klingonskepp avkamouflerar sig, sir.
Vad?
- Försök att komma till Geordi, Data. - Jag kan inte, sir.
Förbered transport.
- Rikers team är ombord, sir. - Kör härifrån!
Du klarade det, Soran.
Vänta!
Jag hoppas att du påbörjade en parningsritual.
Du slarvade. Romulanerna letade efter sitt trilitium.
Omöjligt. Vi lämnade inga överlevande.
De visste att det fanns där. Enterprise räddade oss.
Men de hittade det inte! Nu har vi ett oslagbart vapen.
Nej, Lursa. Jag har vapnet, och om du vill ha det-
- så bör du vara lite mer aktsam i fortsättningen.
Vi är trötta på att vänta.
Utan min forskning är trilitiumet värdelöst.
Liksom era planer på att återerövra det klingonska imperiet.
Sätt kurs mot Veridiansystemet med full hastighet.
Han är El-Aurian. Över 300 år gammal.
Han förlorade sin familj i en borg-attack.
Soran flydde på ett skepp vid namn Lakul.
Skeppet förstördes av ett energiband.
Soran och 46 andra räddades av Enterprise-B.
- Då James Kirk omkom. - Jag kollade deras passagerarlista.
Gissa vem som fanns där?
Jag har inte tänkt på Soran på länge.
- Men du minns honom? - Ja.
Du måste berätta allt du vet, Guinan.
Vi misstänker att Soran har uppfunnit ett fruktansvärt vapen -
- kraftigt nog att förstöra...
Soran bryr sig inte om vapen. Han vill bara tillbaka till Nexus.
Vad är Nexus?
Energibandet som förstörde skeppet var ingen tillfällighet.
Det är en port till en plats vi kallar Nexus.
En plats som jag har försökt att glömma.
Vad hände där?
Det var som att vara inuti lycka.
Som om lycka var en filt som man kunde svepa in sig i.
Jag har aldrig nånsin varit så tillfreds.
- Sen strålades ni ut. - Vi rycktes ut.
Ingen ville därifrån.
Jag kunde ha gjort vad som helst för att komma tillbaka.
Men jag insåg att det inte gick.
- Och Soran? - Är han besatt, så är han farlig.
Men varför förstöra en stjärna?
Tack, Guinan.
Åker ni dit...
så kommer ni inte att bry er om nåt.
Varken skeppet, Soran eller mig. Inte om nånting.
Ni kommer att vilja stanna i Nexus.
Ni kommer inte att vilja återvända.
Fantastisk teknologi. Vilket enastående verktyg.
- Så roligt att du gillar det. - Men det är inte så snyggt.
Har du aldrig tänkt dig en protes som ser lite mer...
normal ut?
- Vad är normalt? - Det är en väldigt bra fråga.
Normalt är vad alla andra är, men inte du själv.
Kom till saken. Vad vill du?
Som du kanske vet, är jag El-Aurian.
Vissa kallar oss lyssnare. Vi lyssnar.
Just nu har du min fulla uppmärksamhet.
Jag vill höra allt du vet om trilitium.
Kommendörens loggbok: Stjärndatum 48632, 4.
Datas känslochip har smält ihop med hans nervnät.
Men han är tjänsteduglig, och ska träffa mig vid kartografen.
Bandet är ett sammanflöde av tidsenergi -
- som passerar denna galax med 39,1 års intervall.
Det passerar här om 42 timmar.
Guinan hade rätt. Soran vill tillbaka till bandet.
Men vad är kopplingen till Amargosastjärnan?
Ta fram en lista på allt som berördes då stjärnan förstördes.
- Data? - Förlåt mig.
Det tar några minuter för datorn att ordna informationen.
Data, är allt som det ska?
Nej, sir. Jag har svårt att koncentrera mig.
Jag överväldigas av skuldkänslor.
Ånger över vad jag gjorde i observatoriet.
Vad menar du?
Jag ville hjälpa Geordi -
- men jag upplevde nåt helt oväntat.
Rädsla.
Jag var rädd.
Stjärnans utplåning har haft följande effekter här:
Gamma-utsläppen har ökat med 0,05 procent.
Skeppet Bozeman ändrade kurs. Kringliggande magnetfält...
Vänta. Varför ändrade Bozeman kurs?
Gravitationskrafterna i sektorn förändrades.
Alla skepp som passerar måste ändra kursen något.
Var är bandet nu?
- Det finns här just nu. - Kan du visa dess kurs?
Kommendör...
Jag kan inte fortsätta utredningen.
Jag vill stängas av tills känslochipet kan tas bort.
- Har du nåt tekniskt fel? - Jag kan inte hantera känslorna.
Jag lider med dig, men just nu behöver jag...
Jag vill inte ha känslor. Att stänga av mig är den enda lösningen.
En del av att ha känslor är att lära sig att leva med dem.
- Jag kan inte, sir. - Du stängs inte av!
Jag kräver att du sköter ditt jobb. Det är en order!
Ja, sir.
Jag ska försöka.
Ibland krävs det mod att försöka.
Mod kan också vara en känsla.
- Kan du visa kursen? - Jag tror det.
Utöka ruta 9A.
Var låg stjärnan?
Du sa att gravitationen stördes i den här sektorn.
Har datorn haft det i åtanke?
Nej, sir. Jag rättar till det.
Soran ändrar bandets kurs.
Men varför? Varför vill han ändra dess väg?
Varför inte bara flyga in i det?
Alla skepp som har närmat sig har förstörts eller skadats.
Han försöker styra bandet till sig.
Passerar det i närheten av några klass M-planeter?
- Det finns två i Veridiansystemet. - Veridian 3 är inte nära nog.
Data, vad skulle hända med bandets kurs -
- om Soran förstörde Veridianstjärnan?
Det är dit han är på väg.
Stjärnans kollaps skulle framkalla en tryckvåg -
- som vid Amargosa.
Alla planeter i systemet skulle förstöras.
Veridian 3 är obebodd.
Men på Veridian 4 finns mänskliga varelser.
Befolkningssiffra?
230 miljoner, sir.
Picard till bryggan. Sätt kurs mot Veridiansystemet. Full hastighet.
- Fick du ur människan nåt? - Nej, han var inte på humör.
Vi Iigger i bana runt Veridian 3.
- Förbered att stråla ner mig. - Vänta. När får vi betalt?
Här finns all information för att skapa ett trilitiumvapen.
Den är kodad.
När jag är på ytan -
- skickar jag koden till er.
Inte innan dess.
- Ett federationsskepp närmar sig. - Vad?
- De anropar oss. - De kan inte se oss.
Vi kommer att stoppa varje sond som skickas mot stjärnan.
Överlämna vår chefstekniker och lämna systemet.
Vi har inte tid med det här. Förgör dem.
Vi är en munsbit för deras skepp.
Det är dags att ge La Forge synen åter.
De kanske inte är där.
De försöker avgöra om de kan mäta sina krafter med oss.
De kanske är på ytan.
En sond som avfyras från klingonskeppet eller planeten -
- når stjärnan på 11 sekunder.
Men eftersom vi inte vet var de är -
- tar det upp mot 15 sekunder att ställa in siktet.
En stor felmarginal.
- När kommer bandet? - Om 47 minuter.
- Vi måste komma åt Soran. - Klingonskeppet avkamouflerar sig.
- De anropar. - Skärm på.
- Vilket oväntat nöje. - Jag måste få tala med Soran.
Han har lämnat skeppet.
- Då strålar jag dit han är. - Doktorn värdesätter sin ensamhet.
Han skulle ogilla att bli avbruten.
- Då strålar jag till er. - Lita inte på dem. De kan döda er.
- Er tekniker är vår gäst. - Överlämna honom!
- I utbyte mot vad? - Mig, sir.
Mig.
Jag blir er fånge, men först måste jag tala med Soran.
Kommendören skulle vara en mer värdefull gisslan.
- Vi gör ett fångutbyte. - Överenskommet.
Be dr Crusher möta mig i transportrum 3.
Vi har koordinaterna.
Välkommen, kommendör.
- Ni måste tro att jag är galen. - Tanken har slagit mig.
Ni är här, eftersom ni inte säkert kan skjuta ner sonden.
Så ni ska tala mig till sans istället. Lycka till.
Ni får ursäkta mig, men jag är upptagen.
Soran.
Det är ett 50 gigawatts kraftfält. Gör er inte illa.
Länken är klar.
Visa den.
Det fungerar. Visiret sänder.
Var är han?
Mänskliga kvinnor är så motbjudande.
Hjärtat är svagt.
Jag har tagit bort sonden.
- Jag ska ta fler prover. - Tack, doktorn.
- Det gör ingenting, Data. - Förlåt att jag svek dig.
- Jag har inte varit mig själv. - Nej, det har du inte.
Du har varit mänsklig.
Gör det inte. Vi kan hitta en annan väg till Nexus.
Jag har letat efter en annan väg i 80 år.
Tro mig, det här är det enda sättet.
Det du gör är lika illa som när borgerna utplånade er värld.
De dödade också miljoner.
Däribland din hustru och dina barn.
Bra försök.
Jag kunde inte göra en fluga förnär. Sen kom borgerna.
De visade att om nåt är konstant i universum -
- så är det döden.
Jag insåg att det inte spelade nån roll. Alla dör.
Det handlar bara om hur och när.
Du ska också dö, kommendör. Känner du hur tiden knappar in?
Likt ett rovdjur följer den dig.
Man kan försöka smita undan genom läkare och hjälpmedel.
Men i slutändan hinner tiden ifatt och slår till.
Vår dödlighet gör oss vad vi är. Den är en del av oss.
- Men om jag har hittat nåt annat? - Nexus?
Tiden betyder inget där. Rovdjuret är tandlöst.
- Var är han nu? - Han badade. Nu går han omkring.
Han måste vara den ende teknikern som inte gör sittjobb.
- Ser ni nåt? - Nej, jag hittar inte kommendören.
Sensorerna når inte planeten. Kan ni söka livsformer?
Med glädje, sir.
Jag älskar att söka livsformer.
Livsformer.
Små söta livsformer.
Ålskade små livsformer.
Var finns ni?
Äntligen.
Jag vill kolla plasmareläerna. En generator är ostadig.
Okej.
Där är det. Visa från index 924.
Förstora bilden.
- Sköldarna har modulation 257,4. - Anpassa våra torpeder.
- De har trängt igenom sköldarna. - Besvara elden!
- Ta rodret. Ta oss härifrån. - Skrovskador på däck 31 till 35.
- Vad vet vi om klingonskeppet? - Det är av klass D-12.
- De har defekta plasmaspolar. - Kan vi utnyttja det?
Nej, plasmaspolarna är en del av kamouflaget.
Stabilisera den där ledningen.
Förstärk styrbords spärranordning!
Kan en defekt plasmaspole vara känslig för en jonisk puls?
Ja, det kan leda till att kamouflaget sätts igång.
Utmärkt idé!
- Sköldarna försvinner. - Men bara i två sekunder.
- Sikta på plasmaspolen. - Det ska bli.
- Våra sköldar står emot. - Fri eldgivning.
Förbered torpederna. Vi måste träffa när de kamouflerar sig.
Sikta på deras primära reaktor.
- Jag startar den joniska pulsen. - Skynda på!
Sikta på bryggan-
Vi kamouflerar. Sköldarna är nere.
Eld!
Ja!
Har du inget bättre för dig?
Det var den sista torpeden. Spärranordningen är skadad.
Kylarläcka. Alla måste härifrån!
Vi måste härifrån.
Bryggan. Om fem minuter rämnarwarphärden.
Evakuera alla till tefatsdelen. Förbered separering av skeppet.
Separering om fem minuter.
Skynda på!
Separering om 4 minuter och 45 sekunder.
Flytta honom.
Separering om 4 minuter och 30 sekunder.
Alla åt det här hållet.
Separering om 4 minuter och 15 sekunder.
- Farrell! - Ja.
Ta med barnen. Vi får leta efter föräldrarna sen.
Separering om 4 minuter.
Du får ursäkta mig.
Jag har avtalat möte med evigheten, och vill inte bli sen.
Tiden rinner iväg. Vi måste härifrån.
- Alla är ute. - En minut tills härden rämnar.
Påbörja separeringen, och sen högsta hastighet härifrån.
- Separering avslutad. - Startar motorer.
Härden rämnar.
Primära stabilisatorer ur funktion. Startar stödsystem.
- Rapportera! - Rodret fungerar inte.
Skit också...
Runt hörnet här.
Fortsätt framåt.
Alla på sängen!
Jag har kopplat om reservkraften för att jämna ut landningen.
Var beredda!
- Håll i er allihop. - Håll i deras huvuden.
Jag mår bra.
Vad är det frågan om? Var är jag?
Överraskning!
- Blev du rädd? - Jag klädde granen.
- Säg god jul, pappa. - Jag älskar dig.
Ge er far lite utrymme.
- En kopp Earl Grey? - Väldigt gärna.
- Det här är till dig. - Tack så mycket, René.
- God jul. - Tack, detsamma.
Hjälper du mig med bordet, René?
René.
Kom hit.
Hjälp din faster.
Det stämmer inte.
Det är inte verkligt.
Det är så verkligt du vill.
Guinan... Vad är det som händer?
- Vad gör jag här? - Du är i Nexus.
- Är detta Nexus? - För dig. Det är vad du önskade.
Men...
Jag har aldrig haft ett sånt hem.
Och varken fru eller barn. Men de är mina.
Vad gör du här? Jag trodde att du var på Enterprise.
Ja, men också här.
Se mig som ett eko av personen du känner.
- En del som hon lämnade kvar. - När du räddades från Lakul...
- Hjälp mig att bygga ett slott. - Alldeles strax.
Tack för dockan, pappa. Hon är väldigt vacker.
De är mina barn. De är mina barn!
Ja, och tid betyder inget här. Du kan återvända och se dem födas.
Eller åka framåt och träffa dina barnbarn.
Middagen är klar.
Middagen är klar, pappa.
Gå du.
Börja utan mig.
- Kan jag lämna Nexus? - Vart skulle du ta vägen?
- Vad menar du? - Tid betyder inget här.
- Du kan åka vartsomhelst. - Jag vet precis vart jag vill åka.
Till berget på Veridian 3, strax innan Soran förstörde stjärnan.
Men jag behöver hjälp.
- Tillsammans kan vi... - Det går inte. Jag är redan där.
Men det finns nån som kan det.
Och som han ser det, så kom han nyss hit också.
Kirk...
James T. Kirk.
Härlig dag.
Ja, det är det verkligen.
Kan du hjälpa till?
Kommendör, jag undrar om du inser...
Vänta. Känner du nåt som bränns vid?
Nån försökte tydligen steka ägg. Kom in.
Det gör inget. Det är mitt hus.
I alla fall var det mitt. Jag sålde det för länge sen.
Jag är kommendör Jean-Luc Picard från... Enterprise.
Klockan.
Jag gav den till Bones.
Jag är från vad du kallar framtiden - 2300-talet.
Butler!
Hur kan du vara här? Han har varit död i sju år.
Jag svälter ihjäl, Jim. Hur länge ska jag behöva vänta?
Antonia.
Vad menar du? Framtiden?
Det här är det förgångna.
Nio år sen.
Dagen jag berättade att jag skulle återvända till Stjärnflottan.
Ktarianska ägg. Jag lagade dem för att göra det lättare.
Jag förstår att det känns verkligt. Men det är det inte.
Detta är inte ditt hus. Vi är fast i nån sorts tidsnexus.
- Dill. - Ursäkta?
Dill. På andra hyllan till vänster.
Bakom oreganon.
- Hur länge har du varit här? - Jag vet inte.
Jag var ombord på Enterprise-B... Rör om i den här.
Väggen försvann och plötsligt stod jag och högg ved -
- strax innan du kom.
Tack.
Enligt historien -
- dog du på Enterprise-B för 80 år sen.
Är det här 2300-talet?
- Och jag är död? - Nej, detta är nån sorts...
- ...tidsnexus. - Jag...
Nåt saknas.
Jag behöver din hjälp. Du måste lämna Nexus med mig.
Vi måste återvända till Veridian 3 och stoppa Soran -
- från att förstöra en stjärna.
Miljontals liv står på spel.
Om jag tros vara död, varför ska jag bry mig?
- Det är din plikt som officer. - Försök inte.
Jag räddade galaxen när din farfar gick i blöjor.
Dessutom är galaxen skyldig mig det här.
Okej.
Jag var också som du. Fullständigt förblindad av plikten.
Men vad fick jag för det? Ett tomt hus.
Inte den här gången.
Den här gången går jag in i sovrummet-
- och friar till Antonia.
Nu blir det annorlunda.
- Det här är inte sovrummet. - Nej, det är bättre än så.
- Bättre? - Det är min farbrors lada i Idaho.
Jag red den här hästen för elva år sen på en vårdag.
Precis som idag. Har jag rätt, är det dagen jag träffade Antonia.
Nexus är listigt. Jag kan börja om och göra allt rätt.
Jag har hoppat där 50 gånger. Jag var alltid skitskraj.
Men inte nu.
För det är inte verkligt.
- Antonia. - Hon är väl inte heller verklig?
Inget här är verkligt. Inget här betyder nåt.
Det här kanske har mer att göra med den tomma stolen på Enterprise.
Ända sen jag lämnade Stjärnflottan har jag varit obetydlig.
- Kommendör på Enterprise? - Ja.
Nära till pensionen?
- Jag har inga planer på det. - Ha inte det.
Låt dem inte befordra dig.
Låt dem inte göra nånting -
- som håller dig från skeppet, för där betyder du nåt.
Kom och hjälp mig att stoppa Soran. Betyd nånting igen.
Jag kan knappast neka kommendören på Enterprise.
Hette planeten Veridian 3? Jag antar att oddsen är emot oss.
Det kan man säga.
Spock skulle kalla mig en ologisk människa -
- som antar ett sånt uppdrag.
Det låter skoj.
Jag har kopplat om reservkraften för att jämna ut landningen.
Håll i er!
- Vem fan är du? - Han är James T. Kirk.
Läser du inte historia?
Jag måste till avfyrningsrampen.
- Bandet är strax har. - Jag tar hand om Soran.
Jag läser faktiskt historia, och om jag minns rätt är ni död.
- Du skulle ju till avfyrningsrampen. - Jag ändrade mig.
Vi måste ha kontrollen.
Titta!
Var är Soran?
Vi har ont om tid. Kontrollen ligger på andra sidan.
- Jag hämtar den. - Nej, vi måste samarbeta.
- Vi gör ju det. - Lycka till, kommendör.
Kalla mig Jim.
Picard!
Försvinn därifrån.
Nu!
AVFYRNING AKTIVERAD
Klarade vi det? Lyckades vi förändra nåt?
Ja, det gjorde vi. Tack.
Det var det minsta jag kunde göra... för kommendören på Enterprise.
Det var...
skoj.
Oj då.
Kommendörens loggbok: Stjärndatum 48650,1.
Tre av Stjärnflottans skepp strålar upp överlevande från Enterprise.
Vi har få förluster, men själva Enterprise står ej att rädda.
- Det har varit jobbigt. - Så varför har du chipet kvar?
Först var jag oförberedd på känslornas oförutsägbarhet.
Men efter att ha upplevt 261 olika känslor -
- har jag lärt mig att hantera känslorna.
Jag hoppas att det går bra.
Jag har hittat nåt här borta.
Ett mycket svagt livstecken.
Spot;
Vad glad jag blir, Spot.
Ännu en familj återförenad.
Mår du bra, Data?
Jag vet inte riktigt.
Jag är glad, men ändå gråter jag.
Det kanske är nåt fel på chipet.
Det fungerar perfekt.
Hej, Spot.
Är det den här?
Ja, det är det. Tack.
Jag kommer att sakna skeppet. Hennes tid var inte inne.
Nån sa att tiden är ett rovdjur som följer oss hela livet.
Jag ser snarare tiden som en ledsagare -
- som påminner oss att uppskatta tillfället, för det kommer inte åter.
Det viktigaste är hur vi har levt.
Vi är trots allt bara dödliga.
Tala för er själv, sir. Jag tänker leva för alltid.
Jag trodde att jag skulle få sitta här en dag.
Det kanske du får.
Jag tvivlar på att detta är det sista skeppet vid namn Enterprise.
Picard till Farragut. Två att stråla upp.